15 november 1959
Hallå?
Nancy?
Men var i alla fall ärliga och medge att det var ett misstag.
Jag är ärlig när jag skriver. Jag säger om det är självbiografiskt.
Men jag tycker att självbiografier är tråkiga numera.
Man påstår att man är något som man inte är.
Man behöver inte vara psykoanalytisk, men man får inte vara rädd.
Jag åt lunch med Jimmy Baldwin häromdagen.
En härlig man. Han berättade om sin nya bok.
Han sa till mig:"Det ska inte bli någon sådan där problemroman."
Och jag sa:"Den handlar om en svart homo som är förälskad i en jude."
"Är inte det ett problem?"
Han tittade på mig och skrattade. Han visste att jag hade rätt.
Om man skriver något sådant ska man vara ärlig med varför man gör det.
Man måste inte vara ärlig, men ni ska inte fråga en vit sydstatsman-
- om en svart man som knullar en judisk man är kontroversiellt.
"Nej, det är inte kontroversiellt, Jimmy. Alla kommer att älska ämnet."
- Är du öppen med det, Truman? - Jag är inte alls så kontroversiell.
Det är jag inte! Jag är inte alls lika kontroversiell. Lägg av!
RIK LANTBRUKARFAMILJ MÖRDAD
Det är Truman. Kan jag få tala med William Shawn, tack.
Har du läst artikeln om morden i Kansas i New York Times?
Jag tror att jag kommer att skriva om det.
Jag skulle vilja åka i kväll.
Jag trodde att du missade tåget och att jag fick åka ensam till Kansas.
Jag är glad att du ville följa med.
Du är den enda som både kan vara researchassistent och livvakt.
Jag är nervös. - Ja?
- Mr Capote och miss Nelle Harper Lee? - Ställ dem där, mellan dörrarna.
- Vad har du tagit med dig? - Bara några småsaker.
Tack så mycket, sir. Det är en ära att ni reser med oss.
Jag tycker att er senaste bok var bättre än den första.
- Jag trodde inte de kunde bli bättre. - Tack så mycket.
Du är patetisk. Du betalade honom för att säga det.
- Du betalade honom för att säga det. - Hur listade du ut det?
- Jag trodde inte de kunde bli bättre. - Jag tyckte att det lät bra.
- Var det överdrivet? - En aning.
Era nycklar. Skriv under här.
Alvin Dewey.
Kansas Bureau of Investigation.
KBI.
Hej. Jag söker Alvin Dewey.
Hej.
Mr Dewey. Truman Capote från The New Yorker.
- Bergdorf's. - Ursäkta?
- Halsduken. - Jaha. Fin.
Mr Dewey. När kan vi träffas för att prata lite?
- Om vadå? - Inte om konfidentiella upplysningar.
Det är sak samma om ni fångar mördaren.
Jag skriver en artikel om hur Clutter-morden påverkar staden.
- Det är inte sak samma för mig. - Ursäkta?
- Jag är angelägen att hitta mördaren. - Jag förstår.
- Precis som många andra här i staden. - Naturligtvis.
Har ni ackreditering? Ni kan komma till presskonferensen som alla andra.
Sears Roebuck.
- Var pojken sexton? - Femton. Nancy var sexton.
- Och hennes kamrat fann...? - Laura Kinney.
- Kan ni stava det? - Ni kan nog stava till Laura.
K- i-n-n-e-y. Men lämna henne i fred, är ni snälla.
Det går rykten om ett gäng mexikaner. Ett helt gäng mexikaner.
God dag, George. Trevligt att se dig igen.
Jag har en åsikt om huruvida det var en ensam mans verk eller ett gäng.
Det spelar ingen roll om det var mexikaner, metodister eller eskimåer.
För vi ska hitta den skyldiga. Fyra goda medborgare är döda.
West Kansas lantbrukskommitté har utlovat 1000 dollar i belöning-
- för information som leder till ett gripande. Det får ni gärna skriva.
Och tack för att ni kom.
Han behandlade den äldre mannen på ett slugt sätt.
- Får det dig att sakna Alabama? - Inte det minsta.
- Du ljuger. - Jag ljuger inte.
God morgon.
Vet ni var jag kan finna Laura Kinney?
- Är det hon tillsammans med pojken? - Ja, det är Danny Burke.
Laura?
Tack.
Truman.
Jag tar reda på var flickan bor. Kan jag göra det på egen hand?
- Är det okej? - Ja.
Jag skrämde en av dina vänner. Hon ville tala med dig, och jag skrev...
- Du hatar mina vänner. - Nej, bara ingen knackar på hos mig.
- Jag såg liken i dag. - Vilka lik?
Familjen Clutter.
- Jag öppnade kistorna och kikade. - Det är fruktansvärt.
Det är betryggande.
Något så fruktansvärt...
Det är en lättnad.
Det vanliga livet mister betydelse.
- Det har jag ju aldrig brytt mig om. - Nej.
Folk vill inte tala med mig.
De föredrar någon som dig och Nelle. Mig hatar de.
Jag vet inte något som jag har gemen- samt med Nelle. Kanske manlighet.
- God morgon, Henry. - God morgon, sir.
- Kom. - Adjö.
Hej, Danny. Jag heter Harper Lee.
- Var Nancy din bästa kamrat? - Ja, hon var min bästa kamrat.
- Hur är det med Danny? - Han är rätt förstörd.
Han har aldrig upplevt något fruktansvärt tidigare.
Danny var den sista som lämnade huset. Därför förhör mr Dewey honom.
De tror inte att han är inblandad, men han minns kanske något.
Folk på stan verkar undra om han var inblandad.
- Ja, det är jobbigt för Danny. - Det är det jobbigaste.
När folk har uppfattningar om en och man inte kan ändra på dem.
Ända sedan jag var barn har folk placerat mig i fack, för att jag...
För att jag är som jag är och talar som jag gör. Och de har alltid fel.
- Förstår du vad jag menar? - Ja.
Jag ska visa er något.
- Så förstår ni bättre vad som hände. - Det är hennes dagbok.
"Danny var här i kväll. Vi tittade på tv. Det är skönt att ha honom här."
"Han gick kl. 23."
"P.S. Han är den ende som jag verkligen älskar." Det är allt.
- Sa Laura "förstörd"? - "Rätt förstörd."
"Han har aldrig upplevt något fruktansvärt tidigare."
Jag kan minnas 94 % av alla samtal. Jag har testat mig själv.
Jaha, hur kommer det sig?
Kommissariens fru läser uppenbarligen skönlitteratur.
- Fantastiskt. Vi har foten inne. - Vi har foten inne.
- Ni kom. - Tack för att vi fick komma.
Tack. Kom in.
Alvin! På med byxorna. De är här.
Dewey-pojkar.
Ni ska skaka med handleden.
Använd hela armen. Mera.
Jag är fullkomligt allvarlig. Min mamma hade använt halva flaskan.
Alvin kommer att hata det. Det får nog räcka.
- Ni kommer ju från New Orleans. - Jag bodde där en kort tid bara.
Men min mamma var född och uppvuxen där.
Alvin låtsas om att han inte känner igen er, men han har läst era böcker.
Han fick "Frukost på Tiffany's" från Kansas City. Den är förbjuden här.
Och han sa:"Det känns som om du chikanerar mig."
Jag sa:"Tror du att jag sa ja till detta jobb för att chikanera dig?"
Jag skrev manuset, medan de spelade in filmen i Italien.
Jag slet om dagarna och skyndade till baren vid midnatt med nya scener.
- Humphrey bodde nästan i baren... - Humphrey Bogart.
- Och han och John... - John Huston.
De drack varje kväll. Och de drack som svampar.
Jag hade gett dem den sista scenen, då pickolon sa att jag hade telefon.
Det var min styvfar, Joe Capote, som sa att min mor hade dött.
Jag flög hem till New York, och jag var alldeles förstörd.
Men när jag kom till lägenheten, såg jag att Joe hade det ännu värre.
Han tog min hand och sa till mig: "Säg något."
"Säg vad som helst."
"Vilket ämne som helst. Det spelar ingen roll om det intresserar mig"-
- "bara du säger något så att jag inte bryter samman."
Han ville inte vara ensam med sina tankar. Det var för smärtsamt.
Det har varit jobbigt för Alvin. Han var god vän med Herb Clutter.
- Marie... - Snälla. De är bra människor.
Varför lade de en kudde under hans huvud när de skulle skjuta honom?
Varför stoppade de om Nancy i sängen?
- Mina vänner vill gärna träffa er. - Det går bra.
Lugn, jag skriver inte om det förrän fallet är uppklarat.
Jag är inte orolig. Jag vet var du bor på hotellet och i Brooklyn.
- Ni firar något. - Minns du Nelles manuskript?
- "Dödssynden." Du sa att det var bra. - Jag hade rätt.
Hon har just fått veta att Lippincott vill ge ut det som bok.
Åh, du milde! Det är fantastiskt. Gratulera henne från mig.
- Gratulerar. - Tack.
Avundsjuk.
- Kommer du hem till jul? - Det vill jag.
Det vill jag gärna. Men fångar de mördaren är jag även här nästa jul.
- Jag lägger på nu. - Nej, du får inte lägga på.
- Vi kan resa i vår. - Nu lägger jag på.
Jack... Vi reser i väg i vår för att skriva. Kanske till Spanien.
Okej.
- Min fru arbetade också där. - Vad gjorde hon i huset?
Hon städade och lagade mat.
Tyst, tyst, tyst, tyst!
"Dra ihop höfthållaren. Om ni ser vacker ut när han kommer hem"-
- "går resten av kvällen som en dans. Lycka till, tjejer."
Att du kan minnas hela sidan.
- Jag testade mig själv. Jag minns... - 94 %.
- Lägg av... - Lägg av med det där.
Lägg av!
- Vad säger du om det, Alvin? - Det är imponerande.
Tack.
- Jag är ledsen. Han är upprörd. - Varför då?
De vet vem mördaren är. Två män. De använde falska checkar i Kansas City.
När Alvins män kom dit var de borta. De hade stuckit i väg.
De vet inte var de är.
En av dem hade en cellkamrat som tjallade för att få belöningen.
- Vet de vad cellkamraten heter? - Alvin vet.
- Det passar nog inte att fråga nu. - Han är alldeles för uppriven.
Hallå?
Kom, Alvin.
- Du har telefon, pappa. - Inte nu, Alvin.
Fan, då!
- Kom hit. - Pappa!
Inte nu, Alvin.
Sätt dig.
Pappa? Pappa?
Du ska ringa till polischefen i Las Vegas.
- Vad sa du, Alvin? - Du ska ringa dem med en gång.
6 januari 1960
SHERIFFENS BOSTAD PRIVAT
- Truman Capote. - Dorothy Sanderson.
Er hårt arbetande man är säkert inte hemma-
- så jag kommer med frukost, tidning och bok.
Min vän Jack sände boken ni bad om, och jag har skrivit en dedikation.
"Till Mellanvästerns mö, präriernas prästinna, kökets kejsarinna."
"Min första roman. Truman."
- Ni är för mycket. Kom in. - Tack.
Gå in i vardagsrummet och slå er ner.
Jag ska svara i telefonen. Det har ringt hela förmiddagen.
Hallå?
Truman? Jag menade här inne.
Det är kvinnocellen. Den används knappt, men de skulle hållas isär.
Vi sätter oss inne i vardagsrummet.
De har satt dig i kvinnocellen.
Har du en värktablett? Mina ben...
Truman?
Kom nu.
Beklagar.
I målet Kansas mot Richard Eugene Hickock och Perry Edward Smith-
- har försvarets advokat meddelat att de avböjer en första utfrågning.
Han tänker på något annat.
- Är det er önskan? - Ja, sir.
Varför gör de så?
Mr Smith?
Jag vill att det ska effektueras.
Effektueras?
För ut fångarna.
Bestämde ni själva att avböja en första utfrågning?
Behöver du fortfarande en?
Räck mig handen.
Jag kan slå ihjäl dig om du kommer för nära.
Vill du ha ett glas vatten eller...?
Mrs Sanderson har lånat ut min bok till dig.
Han sa att vi kunde ställa oss in hos domaren, om vi gjorde det.
- Vem? - Advokaten.
Fotot av dig är ovärdigt. Folk minns sina första intryck.
Vilket är ditt första intryck?
- Hallå? - Mr Shawn?
Jag skriver en bok. En enda artikel är inte nog. Den här staden...
Speciellt mördarna. Perry Smith är fängslande.
- Varför? Vad har hänt? - Inte mycket, men jag kan märka det.
Han är hopplöst ensam och rädd. Jag har några frågor. Är du beredd?
- Spelar det någon roll? - Nej.
Hur mycket pengar kan du skicka? Och när kan du skicka fotografen Avedon?
- Vem ler du mot? - Jag ler mot er.
Dick är en mycket berömd modefotograf. Världsberömd.
Kommer jag med i en modetidning?
Du behöver inte oroa dig för att bilden blir dålig.
Vem står du närmast? Din mamma eller din pappa?
Jag älskar dem båda.
Har du pratat med dem? Vem pratade du med först?
Perry, sötnos, du ser bedårande ut.
Vi är nästan klara. Kan du visa oss din tatuering på bröstet?
Hur har Perry fått tag på färgpennorna?
Jurymedlemmar, har ni nått fram till ett beslut?
Ja, sir.
De tilltalade ombeds resa sig.
Perry Edward Smith och Richard Eugene Hickock.
Ni är anklagade för fyra mord som anses överlagda.
- Är juryn enig? - Ja.
- Vilket är ert beslut? - Skyldiga på alla fyra åtalspunkter.
- Är ni eniga om straffet? - Ja.
- Hur lyder domen? - Dödsstraff.
Jag måste tala med honom innan vi åker.
Perry... De ska föra dig till Lansing i dag.
Skriv upp mig på besökslistan. Annars kan jag inte besöka er.
Jag vill hjälpa er att finna en ordentlig advokat.
Du har behov av en duktig advokat när du överklagar domen.
De körde i väg Dick i går kväll. Du ska få honom att göra det samma.
Skriv upp mig på besökslistan.
"Var äter familjen, då?" tänkte jag.
Sträcker han in handen genom gallret och äter med de andra vid bordet?
- Nelle! Grattis till "Syndadöden". - Nästan rätt. Tack.
- Vem ger ut den? - Lippincott.
Det är en barnbok, va? Nej, den handlar om barn. Grattis.
Skriver hon?
Han är ledsen och generad och han är skrämmande.
De sköt hela familjen i ansiktet med ett gevär.
Först trodde jag att jag skulle bli rädd för dem och skynda mig hem.
Brodern i familjen... Han heter Kenyon.
De lade en kudde under hans huvud och sköt honom i ansiktet.
Det var som om de nattade honom och sen sköt. Folk tror han är ett odjur.
- Det är början på en kärlekshistoria. - Ja, Truman är kär i Truman.
Boken som jag skriver gör att han verkar sympatisk igen.
Det är boken som det alltid har varit tänkt att jag skulle skriva.
Han har faktiskt inte skrivit ett enda ord än.
Men han säger att det är århundradets icke skönlitterära bok.
Så... Vad har ni sysslat med?
Jag var hemma hos Marilyn förra veckan och pratade om film och konst.
Jag var tvungen att säga att av hennes fyra Matisse-
- var det två som hängde uppochned.
En till, tack.
Jag följer upp "Frukost på Tiffany's" med att ändra inriktning-
- och uppfinna en helt ny genre, den icke skönlitterära romanen.
- Har ni ett ämne? - Ja.
14 november bröt sig två män in på en gård och mördade en hel familj.
Varför gjorde de det? Det finns två världar i det här landet.
Det lugna, konservativa livet, och dessa två mäns liv.
Det våldsamma, kriminella livet. De två världarna krockade den natten.
Under tre månader har jag nu talat med alla som berördes av morden.
Jag tillbringade timmar med mördarna och jag ska tillbringa flera.
Researcharbetet har förändrat mitt liv, och ändrat min syn på det mesta.
Och jag tror att de som läser boken kommer att bli berörda på samma sätt.
- Ska du skaffa dem en ny advokat? - De ska avrättas om sex veckor.
De behöver någon som för deras talan, om straffet är korrekt dömt.
- Okej... - Jag ser helst att de får leva.
Ja, så jag kan få höra deras historier.
Du bör vara försiktig med vad du gör för att nå ditt mål.
- Jag ska skaffa dem en advokat. - Skaffa dig själv en advokat.
Nej, jag skaffar dem en advokat. Det är inte samma sak.
Ni får träffa fängelseinspektören nu.
Vi behandlar killarna väl. Regelbundna duschar, rikligt med mat.
Perry Smith blir snart tvångsmatad, om han inte börjar äta.
- Vad menar ni? - Han har inte ätit något på en månad.
Han har inte rätt att ta sitt eget liv. Det är medborgarnas rätt-
- som jag arbetar för.
- Det visste jag inte. - Han vägrar att äta.
- När kan jag prata med honom? - Låt mig se...
- Kan ni på torsdag kl. 15? - Nej. Det passar inte, menar jag.
Jag vill träffa dem nu.
Och därefter när jag vill, och så länge som jag vill.
Så gör vi inte här, mr Capote.
Jag förstår att obegränsad besökstid vore en börda för fängelset-
- och för medborgarna, som betalar för det.
Men jag förväntar mig inte-
- att Leavenworths folk ska behöva bära den bördan på sina axlar.
De kan användas på vilket sätt ni än vill.
Jag visste inte vad jag skulle ta honom för. Han är hälften indian.
Men jag gjorde honom en tjänst och räknade honom som vit.
Ni är mycket vänlig.
Sära på fötterna.
Den här vägen.
- Hejsan. - God dag.
- Tack för hjälpen med advokat. - För all del.
Du måste vara desperat efter en story, om du åker ända hit.
- Vill du träffa Perry, gå dit. - Tack.
Jag tror bara att han försöker bevisa att han är sinnessjuk.
Jag klarar mig.
Bara lugn. Det är Truman. Jag är din vän.
Det går bra.
Det var innan hon fick oss. Innan hon började dricka.
- Vem tog hand om dig som barn? - Barnhemmet.
- Jag och Linda. - Är det din syster?
Vi är inte så olika som du tror.
Jag blev övergiven gång på gång som barn.
Min mamma släpade med mig till en ny stad var gång hon träffade en ny man.
Natt efter natt låste hon in mig ensam på hotellrummet.
Hon låste och sa till de anställda att de inte fick släppa ut mig.
Och jag var fruktansvärt rädd.
Jag skrek i högan sky.
Ända tills jag slutligen föll ihop på mattan bredvid dörren-
- och där somnade jag.
Det fortsatte i många år-
- innan hon lämnade mig hos några släktingar i Alabama.
- Vem växte du upp med? - Mina fastrar.
Och det var så jag träffade Nelle. Hon bodde granne.
- Var din mor indian? - Cherokes.
- Så alkohol gjorde henne inte gott? - Hon blev snabbt full.
Vi övervakas så vi inte begår själv- mord. Så nu är lyset tänt nattetid.
Jag hoppas att det är glömt nu. Det gör jag verkligen.
Se upp för Ricardo. Jag tror att han vill ha dig för sig själv.
Han är lögnaktig av naturen. Man kan inte lita på honom.
Även om han har 100 dollar skulle han stjäla ett tuggummi.
Jag vill gärna ta dina anteckningsböcker med mig.
Jag vill läsa dem.
Om jag går utan att förstå dig-
- kommer världen att betrakta dig som ett odjur. För alltid.
Det får inte ske.
Han litar på mig. Därför gav han dem till mig.
Han gav mig precis allting.
Han vill så gärna bli tagen på allvar.
- Att bli uppskattad. - Gör du det?
- Gör jag vad? - Uppskattar du honom, Truman?
Tja...
Han är en guldgruva.
Han berättade hela sin livshistoria.
Om hans döda mor.
Han hade en bror och en syster som begick självmord. Det är hemskt.
- Sa du att din mor också gjorde det? - Ja, vi har pratat på i en månad.
Och ibland när jag...
När jag tänker på vad bra min bok kan bli, får jag svårt att andas.
Hör här på det som jag vill läsa för dig:
"Om någon ber mig hålla tal."
Det är precis det som jag menar.
Ett tal om han blir uppmärksammad för en bedrift.
"Jag kan inte för mitt liv minnas vad jag hade tänkt säga."
"Aldrig förr har så många människor gjort att jag är så otroligt glad."
"Det är ett fantastiskt och sällsynt ögonblick. Tack!"
Det står ett utropstecken efter "tack", om du inte hörde det.
Vart tog du vägen?
Det är inte roligt längre.
Jag har aldrig påstått att det var roligt. Lyssna på det här.
Jag var 14. En dag sa jag till honom: "Mamma är död". Jag förnam det.
En vecka senare fick vi veta att hon hade supit ihjäl sig.
Hon slog mig ofta med ficklampan. Den natten drömde jag om en gul fågel.
Den lyfte mig upp i himlen. Ibland ser man saker, precis som de är.
- Du jobbar verkligen hårt. - Du ser bra ut. Pigg och kry igen.
Jag har bestämt mig för vad boken ska heta.
Jag tror att du gillar titeln. Den är mycket maskulin.
"Med kallt blod". Är det inte bra?
Syftar det till brottet eller till att du ännu pratar med mördarna?
- Det förstnämnda bland annat. - Jaha.
Jag undrar om jag kan få se era anteckningar från utredningen.
Advokaten, som ni fixade åt dem, ordnade en utfrågning i domstolen.
- Jag hörde det i morse. - Angående brist på advokathjälp.
Alvin... Kan jag inte få se era anteckningar?
Du får ju säga nej.
Vet du vad?
Om de blir friade, kommer jag att jaga dig i Brooklyn.
Jag ska vara i rätten kl. 9. Ring Roy Church, så hjälper han dig.
Tack.
Det är ju också för min egen skull. Jag vill inte förlora er så snart.
Vi kan använda din bok i vårt mål.
Skriv att vi inte fick chansen att åberopa sinnessjuka.
Du skrev ju att advokaterna var usla.
Jag har inte skrivit ett enda ord än.
- Vad har du gjort, då? - Research. Pratat med er.
- Jaha. - Jag hoppades...
Vad ska den heta?
Boken?
Det vet jag inte.
Perry, om jag ska skriva om er...
Om jag ska komma underfund med hur jag ska skriva om er-
- måste vi prata om... varför ni är här.
Och -
- morden och natten i familjen Clutters hus.
Är du nervös för vad jag kommer att tycka?
Dick säger att du känner Elizabeth Taylor.
Jag känner många personer.
Jag är inbjuden till Marocko och Grekland.
Och jag föredrar att vara här - hos er.
Jack, du måste ha tålamod med mig. Jag saknar bara det sista.
Hur lång tid tar det? Lämna honom i fred ett tag och kom till Spanien.
- Du kan besöka honom senare. - Jag vet inte...
- Jag åker i väg för att skriva. - Gör det i Brooklyn. Vänta på mig.
Det är för mycket folk omkring. Jag lägger adressen på köksbordet.
Tänk över vad jag sa. Och kom när du kan.
Jag ska. Jag ska. Hej då.
Hej.
Truman! Det var inte meningen att vi skulle döda familjen.
Kan du klargöra det i boken? Det var inte överlagt mord.
- Vad gör du? - Jag ska flyga hem.
- När då? - Om en timme. Jag saknar er redan.
Skriv till mig.
Det var inte meningen att vi skulle döda familjen, Capote.
Capote!
Costa Brava, Spanien
Ett år senare
- Ja? - Jag kunde inte slita mig från boken.
Så bra är den. Nej, den är otrolig. Den första halvan är otrolig.
- När blir du klar? - Jag är på god väg med tredje delen.
Jag kan inte skriva klart den förrän Perry berättar för mig om mordnatten.
- Jag tänkte besöka honom i höst. - Du borde prata med honom nu.
Vi måste veta vad som skedde innan jag kan skriva det sista.
Det är en sak om Perry och Dick avrättas, och om inte...
Du har ditt slut. Rätten i Kansas avslog deras resningsansökan.
Jag fick höra det i fredags.
Du måste prata med Perry nu. I september är han död.
Jag beklagar. Jag vet att du håller av honom.
- Truman? - Okej... Ja...
Jag ordnar en uppläsning åt dig i New York till hösten.
Så skapar vi ett intresse och kan ge ut den under hösten.
Tack och lov. Det fanns inget hemma.
- Varför arbetar du inte? - Jag anade att du inte skulle handla.
Vad ska vi servera vår berömda gäst?
Jösses. Det hade jag glömt.
- Jag skrev klart min roman i går. - Va?
- När skrev du till honom senast? - Det vet jag inte.
- Vad är det där? - Ett brev som jag ska ge Truman.
- Det är från Perry. - Läs det för oss.
"Min käre vän Truman. Var är du?"
"Jag läste det här i en medicinsk uppslagsbok:"
"Död vid hängning resulterar i kvävning"-
- "genom ett brott på halskotan och sår på luftstrupen."
"Inte så uppmuntrande med tanke på att ansökan avslogs."
"Jag saknar dig, är ensam och önskar att du vore här. Din amigo, Perry."
Mr Shawn berättade för mig om domen i går.
- Då fattar jag varför du är glad. - Vad hemskt att säga så.
Jag skriver till honom ofta.
Men jag har bara tänkt på boken den sista tiden.
Jack tycker att jag utnyttjar Perry, och tror att jag blev kär i honom.
Det är ett mysterium hur något av det skulle kunna vara sant.
Blev du det? Blev du kär i honom?
- Jag vet inte hur jag svarar på det. - Truman...
Det är som om Perry och jag växte upp i samma hus.
Och en dag gick han ut på baksidan, och jag gick ut på framsidan.
- Skämtar du med mig? - Nej.
Var snäll mot Jack. Ibland är han det som jag gillar bäst hos dig.
Ses vi på uppläsningen i New York?
- Den sextonde. - Sextonde.
Adios!
- Varför satt han i fängelse? - För att han inte betalade skatt.
Men det var för att han var en outsider som inte anpassade sig.
- Lowell! Du ska till dödscellen. - Nej.
Kom igen nu, Lowell. Öppna dörren.
- Res dig. Händerna bakom ryggen. - Det är din sista chans.
Vänd dig om. Händerna bakom ryggen.
Nästa gång är det jag och Dick.
Jag är så ledsen att jag har varit bortrest.
- Det var en lång tid. - Jag vet det.
- Hur går det att skriva boken? - Mycket långsamt.
- Kan jag få se den? - Jag har knappt skrivit något.
God afton, New York-bor.
Tack för att ni är här för en första uppläsning och ett första smakprov-
- på Truman Capotes nya bok "Med kallt blod".
God dag, jag heter Truman Capote.
I kväll ska jag läsa några stycken från de första tre delarna av boken.
"Byn Holcomb ligger på de höglänta veteslätterna i västra Kansas."
"Ett ensligt område som andra kansasbor kallar 'där ute'."
"Ända till en morgon i november 1959 hade få hört talas om Holcomb."
"Liksom vattnet i floden och bilisterna på motorvägen"-
- "hade aldrig exceptionella tilldragelser gjort halt där."
"Perry Smiths röst var både mild och prudentlig."
"En röst som, trots att den var dämpad, formade vart ord precist."
"Han stötte ut ord som en rökring ur en prästmun."
"De fyra kistorna, som uppfyllde det blomstersmyckade rummet"-
- "skulle vara stängda vid begravningsakten."
"Högst förståeligt, ty trots omsorg var offrens utseende skakande."
"Nancy i sin körsbärsröda sammets- klänning, brodern i rutig skjorta."
"Föräldrarna var mer diskret klädda, mr Clutter i marinblå flanell"-
- "hans maka i marinblått kräpptyg."
"Dessutom - och detta gjorde ett så skrämmande intryck."
"Deras huvuden var helt insvepta i bomull."
"En uppsvälld kokong, dubbelt så stor som en vanlig uppblåst ballong."
"Och bomullen hade besprutats med något blankt ämne"-
- "så att den glittrade som julgranssnö."
"En morgon blev några främlingar som inte hade hört talas om katastrofen"-
- "förskräckta över vad de såg på väg över prärien och genom Holcomb."
"Fönstren var upplysta. Nästan vartenda fönster i alla hus."
"Och i de upplysta rummen sågs påklätt folk, även hela familjer" -
- "som hade suttit hela natten - klarvakna, vaksamma, lyssnande."
"Vad var de rädda för?"
"Det skulle kunna hända igen."
Tack.
Och jag gled och rev upp ett hål som gick från nedersidan av pungen-
- och hela vägen upp till glipan av min häck. Och där satt jag.
Jag visste det inte. Jag märkte bara en kylig bris mellan mina...
- Ursäkta, får jag...? - Ja.
Er skildring av de två männen var förfärande... Förfärande.
Tack.
Hejda den där mannen. - Kom tillbaka!
Pappa!
Har någon av er träffat min far?
Han har inte smiskat mig på åratal.
George kom inte bakom scenen.
Han hade bråttom någonstans med sin fru. Men han ville komma hit.
- Jag väntar på att han ringer. - Det var vackert. Och alla var där.
- Tennessee gillade det. - Naturligtvis.
- Ska vi ordna flera? - Nej, nu väntar vi bara.
Folk pratar om den. Vi låter dem göra arbetet. Boken kommer förändra allt.
Den kommer att förändra folks syn på det som du skriver.
Den kommer att förändra folks sätt att skriva på, tror jag.
- Är du klar till oktober? - Det tror jag.
- Enligt planen sker det nästa månad. - Hängningen? Ja.
Vi trycker så många utdrag som krävs, tills hela boken ges ut.
Jag ska till Kansas i morgon, och så ska jag få Perry att prata om det.
Vad har han att förlora?
Jag är ledsen, men...
Det låter säkert märkligt, men jag kommer att sakna honom.
Nu kan du skriva klart den.
Vi ska undersöka tidningen, sir.
Avrättningen är uppskjuten, så vi kan ansöka om resning. Tack vare dig.
Tack.
Nu kan de bara fälla mig, om regeringen beordrar det.
Kansas har varit efter mig i tio år. Nu kan de inte sätta dit mig.
Perry, sätt dig ett ögonblick.
- Du måste prata med mig. - Vi har all tid i världen till det.
Jag har tänkt på Ricardo. Du måste sluta ge honom dåliga böcker.
För att inte nämna pornografin. Dick förstår inte böcker som du gav mig.
Men böckerna som du skickar till honom accelererar bara problem.
De förstärker eller förvärrar dem. Vi kan få honom att gå med i...
- Jag vet vad "accelererar" betyder. - Ja ja, jag...
Det finns inga ord eller meningar som du kan förklara för mig.
Det finns en anledning till att jag fortsätter att besöka dig.
14 november 1959. Tre år sedan. Tre år.
Det är det enda som jag är intresserad att höra dig prata om.
- Jag bad dig att inte be om det. - Det här är absurt.
Vet du vad "absurd" betyder?
Jag är färdig. Jag måste hinna med ett plan.
Jag hittade din syster i Tacoma. Hon kanske kan berätta något intressant.
- Snälla, åk inte dit. - Det här är mitt arbete.
Jag arbetar. Säg till när du tänker berätta om det som jag är ute efter.
June är död. Frank sköt sig själv.
Och Perry gjorde det som han gjorde.
Jag älskade honom. Han var min lilla docka. Nu skrämmer han mig.
- När träffade ni honom senast? - För tio år sedan.
Tio år?
- Får jag låna någon av bilderna? - Ta dem. Jag vill inte ha dem längre.
Låt er inte luras av min bror. Han har en känslig sida som han visar.
Man tror att han är god och känslig. Men han kan lika gärna döda en.
God dag, min sköna.
Vad heter din bok?
Vad menar du?
"Truman Capote läste i går kväll högt inför en fullsatt sal"-
- "ur sin icke skönlitterära bok 'Med kallt blod'."
"Den verkliga kriminalromanen handlar om mördarna Hickock och Smith"-
- "som brutalt mördade en familj i Kansas för tre år sedan."
- Vem skickade den till dig? - Strunta i det, du.
Nej, för det stämmer inte. Arrangörerna behövde en titel-
- och de valde en sensationell titel för att dra dit publik.
- Valde de den? - Ja.
- Det är inte din titel? - Jag har inte valt den ännu.
Hur väljer jag titel när vi inte har pratat om den där natten?
Det kan jag inte göra.
Du låtsas att du är min vän.
Jag är ledsen för det. Jag borde ha berättat om det.
Jag kan inte låtsas som om jag är din vän.
För sanningen är att jag inte kan låta bli att vilja vara din vän.
Du behöver inte berätta någonting för mig -
- om du inte vill.
Jag har något till dig som är från din syster.
Hon saknar dig.
Har du sett vilken mage jag har?
Det måste vara något fel med oss som gjorde det vi gjorde.
Vi hörde att det fanns 10000 dollar i huset.
När vi hade bundit alla och letat överallt i huset-
- förstod jag att killen som hade sagt det, hade fel. Det fanns inga pengar.
Dick trodde inte på det. Så han for genom huset, slog i väggarna-
- och letade efter ett kassaskåp.
Efteråt sa han att han skulle gå upp till Nancy och våldta henne.
Det ville jag inte veta av, och det sa jag till honom.
Så jag satte mig hos henne. Dick kom upp och hämtade mig.
Vi släckte lyset och gick ner i källaren till mr Clutter och killen.
Hela tiden sa han:"Inga vittnen."
Jag tänkte vänta ut honom så att han skulle ge upp och låta dem vara.
Om vi körde hela natten skulle de aldrig hitta oss.
Vi band mr Clutters handled vid ett rör över hans huvud.
Det gjorde ont, så jag skar loss honom.
Jag ställde en låda intill honom så att han fick det mer bekvämt.
Han frågade om sin fru och dotter. Jag sa att de hade gått och lagt sig-
- och att det snart var morgon, och att de då skulle bli hittade.
Han stirrade på mig.
Han såg mig i ögonen, som om han väntade sig bli ihjälslagen av mig.
Som om han trodde att jag var en person som kunde slå ihjäl honom.
Jag tänkte:"Den här trevliga mannen är rädd för mig."
Jag skämdes något otroligt.
Jag tyckte att han var en mycket trevlig man.
Det tyckte jag ända till jag skar halsen av honom.
Jag visste inte vad jag hade gjort förrän jag hörde ljudet.
Hur mycket pengar stal ni sammanlagt från familjen Clutter den där natten?
Mellan 40 och 50 dollar.
Sanningen är att jag inte kan vänta med att bli färdig med den.
Jag har lagt ner fyra år av mitt liv på den här boken.
De fick avrättningen uppskjuten i går. Än en gång, ja.
Högsta domstolen.
Det är upprörande.
Jag vill bara skriva slutet, men slutet finns inte i sikte.
Tack.
"Min käre vän Truman. Jag har inte hört ifrån dig på länge."
"Hjälp mig att hitta en ny advokat."
"Annars måste Dick själv skriva sin resumé till Högsta domstolen."
"Vår sista resningsansökan. Vi är några hopplösa stackare. Hjälp oss."
"Din amigo?" Frågetecken. "Perry."
Lägg det tillsammans med de andra.
Käre Perry. Jag kan dessvärre inte hitta en advokat till er.
Universal Pictures har bjudit in er till premiären av "Dödssynden"
För Nelles skull bör du låtsas att du har en trevlig kväll.
- Jag trodde väl att du satt här. - Nelle.
Varsågod.
Kan jag få en till, tack.
- Hur mår du? - Fruktansvärt.
Det var tråkigt att höra.
Det är ren tortyr, det som de gör mot mig.
Och nu med Högsta domstolen. Kan du förstå?
Om resningen beviljas-
- får jag ett nervöst sammanbrott.
Jag kanske aldrig blir frisk igen.
Jag hoppas bara att det utfaller till min fördel.
- Det måste vara jobbigt. - Det är ren tortyr.
- De torterar mig. - Jag förstår.
Vad tyckte du om filmen, Truman?
Åh...
Helt ärligt förstår jag inte varför folk gör en så stor grej av den.
- Hallå? - Mr Truman Capote?
Jag har ett samtal från mr Perry Smith i Kansas.
- Godtager ni att betala samtalet? - Ja.
- Nu är ni kopplad, mr Smith. - Hallå?
- God dag, Perry.
Jag får ringa två samtal innan jag förs till dödscellen.
Hörde du att Högsta domstolen avslog resningen?
Det visste jag inte. Det hade jag inte hört.
Ja...
Jag beklagar.
De låter mig ringa två telefonsamtal.
De har fastställt ett datum för när det är Dicks och min tur.
Om två veckor är det finito. 14 april.
Kommer du och hälsar på mig, Truman?
14 april 1965
Det är han igen.
Det är ytterst opassande att jag talar med honom.
Ja?
Jag beklagar, men han kan inte komma.
Klockan 22.20
- Hallå? - Det är Nelle, mr Shawn.
- Har han sett telegrammet? - Han vill inte läsa det.
- Jag vill gärna tala med honom. - Han vill inte tala med någon.
Om du så måste hålla luren mot hans öra... Jag måste tala med honom.
Okej.
Det är Nelle.
Truman?
"Miss Nelle Harper Lee och Truman Capote."
"Jag beklagar att Truman inte kunde besöka fängelset före hängningen."
"Oavsett varför bör han veta att jag inte fördömer honom för det."
"Jag har inte lång tid kvar, men ni ska veta"-
- "att jag har varit tacksam för er vänskap och allt annat."
"Jag är inte speciellt bra på sådant här"-
- "men jag håller av er mycket båda två."
"Men... nu väntar galgen."
"Adios, amigos. Er vän, Perry."
Jag väntade mig inte att se er igen. Ni får träffa dem några minuter.
Nej.
Fem minuter.
Där ser man. Han återvänder.
Jag kan inte ana vad ni tänker om mig.
Du är inte den som jag har tänkt mest på den senaste tiden.
- Fick du brevet? - Ja.
Det är sant. Jag förstår varför du inte hade lust att besöka oss.
Jag skulle inte heller vara här om jag kunde slippa.
Ricardo har donerat sina ögon till forskning.
Om en vecka ser en blind det som Dick brukade se.
Du befinner dig kanske i Denver, och plötsligt stirrar dessa ögon på dig.
- Det vore något, va? - Ja, det vore det verkligen.
Det vore det.
- Kommer du att bevittna det? - Det vet jag inte.
Vill du gärna att jag gör det?
- Jag vill gärna ha en vän där. - Ja, men då gör jag det.
Så ja...
- Jag gjorde mitt bästa. - Ja.
- Det gjorde jag verkligen. - Jag vet det.
Tiden är ute.
Mr Capote?
- Farväl. - Du är inte av med oss än.
- Vi ses om några minuter. - Om jag bara hade mer...
- Mr Capote. - Farväl.
God dag.
Perry Edward Smith. För överlagt mord-
- har ni av rätten i Finney County och Kansas domstol dömts till hängning.
"Jag fruktar intet ont, ty du är med mig, din käpp och stav trösta mig."
Du får gärna säga något om du vill.
- Finns någon från min familj här? - Nej, Perry.
Säg till dem...
Jag kan inte för mitt liv minnas vad jag hade tänkt säga.
Fader vår, som är i himmelen. Helgat varde Ditt namn.
Ske Din vilja såsom i himmelen, så ock på jorden.
Förlåt oss våra skulder, såsom vi ock förlåta dem oss skyldiga äro.
Inled oss icke i frestelse, utan fräls oss ifrån ondo.
Det var en förfärlig upplevelse.
Och jag kommer aldrig att komma över det.
De är döda, Truman. Du lever.
Det fanns inte något som jag kunde ha gjort för att rädda dem.
Kanske inte.
Saken är den att du inte ville göra något.
"Med kallt blod" gjorde Truman Capote till USA:s mest berömda författare.
Han skrev aldrig klart några fler böcker.
Citatet i hans sista, ofullbordade roman var:
"Fler tårar har fällts över besvarade böner än obesvarade."
Han dog 1984 i sviterna av alkoholmissbruk.
Översättning:Helena Lindén www.broadcasttext.Com